www.HoundDawgs.org
Hvordan går det, fru James? Sov ut i natt. 12-timers økter.
Jeg fikk dårlige nyheter. Min Jim er savnet.
Prøv å ikke bekymre deg. Han dukker sikkert opp.
Jeg håper du har rett. Det føles sikkert bedre etter en kopp te.
THEIR FINEST HOUR
Én million kuler til i morgen? Jentene har jobbet i ti timer i dag.
Ja, jeg forstår at det haster.
Men jentene kan ikke jobbe 14 timer i strekk.
- Jeg skal spørre. - Hun trenger ikke det.
Én million kuler til i morgen...
- Kom an, jenter! Det må gjøres! - Hvilket tøv!
Stopp der! Stans bussen!
Vi kommer ikke lenger. Man får gå til Bloomsbury herfra.
- Takk. - Denne veien, frøken.
- Ikke rart publikum buet. - Vi lærer av våre tabber.
Et sånt manus burde ikke filmes.
Vi er ute etter autentisitet. Autentisitet preget av optimisme.
Tror du ikke jeg vet hvordan man gir publikum optimisme?
- Jeg har tre sønnesønner i forsvaret. - Du er best kjent for komedier.
Årets mestvinnende britiske film var en komedie -min.
- Og herr Buckley skrev manus. - Ja, den var svært underholdende.
Men hvis vi skal vekke interesse og vinne tillit, -
- kreves det mer enn tykke betjenter som faller fra stiger.
Vi trenger noe som inspirerer landet!
Gi meg tydelige direktiver, herr Swain.
Så lover jeg å lage en film som vinner krigen for oss.
Eller som muntrer oss opp om vi taper.
Hva er det du vil ha?
Du har hørt direktivene, herr Baker. Autentisitet og optimisme.
Jævla ministerlakei...
Da graver jeg fram en story.
Beklager ventingen. Velkommen til informasjonsministeriet.
- Roger Swain. Frøken Cole? - Fru.
- Vær så god. Ektefelle i tjeneste? - Han meldte seg som frivillig vakt, -
- men han er ikke våpenfør. Han kjempet i Spania.
Utmerket. Angående jobben...
Vi må finne en troverdig kvinnelig vinkel i våre filmer.
Herr Buckley er ansatt som spesialrådgiver.
Ikke spesiell nok til å få betalt.
- Han tror at du er hva vi trenger. - Umulig dårligere enn dine menn.
Har du skrevet dette?
Mine pommes frites lå i den.
Jeg var sekretær i reklamtekstavdelingen, -
-men alle teksterne er innkalt.
"Det er ikke kjøtt, men det smaker ikke vondt."
"Iblant får man nøye seg med det man har."
Startlønnen er på 3,10, men det gjelder for gutta. Skal vi si...-
- to pund i uka? - Takk.
Går du på kino? Da kjenner du til informasjonsfilmer.
De blir vist mellom forfilm og hovedfilm, slik at publikum forblir.
Hva gjør man ved et flyangrep? Søk ly øyeblikkelig.
Stå ikke og se opp mot himmelen. Søk ly øyeblikkelig.
En manusside tilsvarer ett minutts spilletid eller 80 meter celluloid.
Men regissørene sløser med råfilm som om det var toalettpapir.
Og apropos det: Damenes toalett er siste dør til venstre.
Jeg fraråder de øvrige.
Jeg trodde det var en sekretærjobb.
For Guds skyld, ti stille om det!
Hva sa krigskunstkomiteen?
De syns at mine skildringer er for brutale og nedslående.
- Du er mye bedre enn de andre. - Men de klarer å forsørge familien.
Ellis, jeg var på et møte i dag. Om en ny jobb.
De tilbød meg den.
To pund i uka.
Perry vil at du skal sitte modell.
Men jeg sa at bare jeg får male deg.
- Det er bare for perspektivet. - Nei, fordi jeg vil ha deg med.
Jeg må til vaktposten min.
- Det er en skrivejobb. - Bra, Catrin.
Ved flyangrep skal du gå ned på t-banestasjonen.
Jeg brakte deg ikke fra Wales for å se deg bli truffet.
Jeg traff April. Hun og Tony bruker en kode for å skrive om hva han gjør.
"Grøntområde" betyr England.
"Løksuppe" er Frankrike.
De har et ord for "regiment" og et for "tropp"...
- Må du røyke? Kan du ikke imitere? - Jo, røyking, men ikke røyk.
- Kutt! - Er det mulig å få noe strikketøy?
- Hendene lengter etter noe å gjøre. - Rekvisita, altså.
Jeg innser at filmen er av nasjonal betydning.
Vi skal naturligvis ikke tone ned budskapet. Jeg lurer bare på...
om det ikke ville gi større effekt om herr Brown var mer uttrykksfull.
Som svar på den listige koden, skulle jeg kunne si:
"Det er det første listige April noensinne har gjort."
Bare et strøk av humor. Og lenger fram...
- Hei sann... - Selvsagt!
Et skilt på slutten sier: "Han lytter ikke, men det gjør kanskje fienden."
En spøk om at kvinner ikke tror mennene deres lytter.
Hvis du svarer, gir det ingen mening.
Jeg har skrevet scenarioet.
Jeg er i losjen, om noen trenger meg.
- Ti minutters pause. - Slokk lysene.
- Utestengt fra settet. Hvorfor det? - Skuespilleren ødela manuset.
Selvsagt, han er jo skuespiller. Hva er dette? Botsgang?
- Hei, Mabel. Har ungen det bra? - Han kommer seg fint.
Jeg vil bidra til krigsinnsatsen, men jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
- Er du flink med hendene? - Ja, jeg tror det.
Har du vurdert fabrikkarbeid?
Versjonen uten replikker, takk. Det skal brukes til gulrøtter.
- Hei, Mabel. Har ungen det bra? - Han kommer seg fint.
Han spiser oss ut av hus. Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
- Er du flink... - med hagearbeid? Ja.
- Har du vurdert... - gulrøtter?
Jeg skal sørge for at det blir spilt inn.
- Takk. - Hvordan har det gått?
- Er guttene snille mot deg? - De ser ikke vitsen med meg.
"Hvis en hund er med, trengs ikke en hund for å skrive."
Jeg har lest det du har skrevet. Ingen av dem er bedre.
Skal vi gå ut og spise lunsj?
Ikke se så from ut, det er jobb. Jeg har et tilbud til deg.
Når jeg ikke er "spesialrådgiver", jobber jeg for Gabriel Baker.
- Husker du ham? Ungareren. - Han er produsent.
Ivrig etter å lage en film som betyr noe.
- Hei, Tom. - Thelma.
Dunkerque. Evakuering av soldater presset av tyskerne.
700 fiskebåter og marinen har i oppdrag å hente hjem guttene.
Tvillingsøstre bidrar med pappas båt, kommer med dekket fullt av soldater.
- Autentisitet og optimisme. - Det kan bli en veldig bra story.
De vil at noen skal snakke med jentene først.
- Jeg? - Hvis det er greit for kunstneren.
Hvordan møttes dere?
- Han malte Ebbw Vales stålverk. - En sånn kunstner.
- Eldre enn deg? 50? - Nei.
60? En snobb? Ingen andre har råd til å være kunstner.
Familien gjorde ham arveløs på grunn av hans politiske meninger.
Hva sier du om en dag ved kysten? Blir det film, får du en bedre jobb.
Noen må skrive oppgulpet.
Jenteprat, altså. Kvinnereplikker. Voff, voff.
Hei. Jeg søker Rose og Lily Starling.
Vi får ikke snakke med avisene.
Jeg er fra informasjonsministeriet. Filmavdelingen.
Og dere dro til Dunkerque?
Vi skulle det, men motoren stoppet etter fem sjømil.
Ødelagt rådelager. Vi kom aldri fram.
Men i avisen sto det at dere brakte hjem soldater.
En damptråler på vei tilbake, slepte oss.
Soldater hang over rekkverket, så vi tok om bord noen.
Noen så da vi la til, og ringte avisen.
Pappa var redd for å bli til latter, så vi fikk ikke snakke med avisene.
Men du er ikke avisene, du er filmen.
Får jeg spørre om noe?
- Får Lily spørre om noe? - Har du møtt Robert Donat?
- Den berømte skuespilleren. - Nei, dessverre ikke.
- Kom, fort! Vil du se kjøkkenet? - Det er ikke ham.
Det er ingen fare, Lil. - Han liker ikke fremmede.
Det er mye han ikke liker.
Dere tok båten hans uten å spørre. Var dere ikke redde?
En av soldatene hadde en sekk. Plutselig knurret den og skremte oss.
Det var en hund.
Og en av franskmennene forsøkte å kysse Lil.
- Redd for faren deres, mente jeg. - Nei, han hadde kjøpt seg en flaske.
Vi tenkte å returnere før han våknet. Dessuten var Eric i Dunkerque.
- Eric? - Pappas styrmann.
Han ga oss fotografier da vi fylte år.
Vi fyller år samme dag.
Robert Donat i "The 39 Steps".
Og John Clements i "The Four Feathers".
- Har du møtt John Clements? - Nei, det har jeg ikke.
De der er mammas. Vi vet ikke hvem han er.
- Jeg har møtt... - Blir det en film?
- Antageligvis ikke. - Helsikes motor, hva?
- Én drink kan vel ikke skade? - Jeg får ikke være ute.
Et kyss, da? I morgen er jeg kanskje i felten igjen!
Dekningssøkende til venstre!
Ordentlige reisende, sett fart!
Ordentlige reisende til høyre!
- Catrin? - Jeg var ute da bombingen startet.
- Jeg søkte ly på Baker Street. - Jeg visste ikke om du var trygg.
- Jeg vet aldri om du er det. - Se på deg.
- Jeg trenger bare en kopp te. - Vannledningene er ødelagt.
- Dra tilbake til Ebbw Vale, Catrin. - Ellis...
Det er Europas største stålverk.
- Risikoen er større der. - Det er ikke bare bombingen.
Jeg har ikke råd til å bo her lenger. Jeg har ikke råd til å bo noen sted.
Alene kunne jeg sove i Perrys atelier og fortsette å male.
Du trenger ikke å forsørge meg. Jeg får lønn.
- Du trenger likevel en forsørger. - Ikke gjør meg til en bekymring.
Herr Cole? Alf fra etasjen under.
Jeg er ikke krigen, ikke komitéen. Jeg gjør ting bedre.
Redningspersonalet spør om antallet i kjelleren i nummer 12.
Da tvillingene nådde Dunkerque...
gjorde de som alle andre mindre båter.
Kjørte soldater fra stranda ut til fartøyene på dypere vann.
Det kom granater og maskingeværild, men det snakket de ikke om.
Det som virket å ha festet seg på hukommelsen, var detaljene.
De små, autentiske detaljene.
Soldaten med hunden i sekken.
Og franskmannen som prøvde å kysse Lily.
De var virkelig forferdelig modige.
Deres far herser med dem. Han er litt av en fyllik.
De er redde for ham, men tok hans båt allikevel. Nancy heter den.
- Nancy Starling, etter moren deres. - Hodet på spikeren.
Autentisitet, optimisme... og en hund.
Verneplikten har nok fortynnet mannskapet deres.
Dere skal få låne folk av oss.
- Fru Cole og frøken Moore. - Ja.
Vi vil ha den ut til kinoene mens det fortsatt fins noen igjen.
Bra gjort. Godt gjort, ja.
- Får jeg jobben? - Ja, tvillinger fordobler oppgulpet.
Du blir utlånt til Baker. Ingen ettertekst. Ministerilønn.
Jeg trenger mer. Mer enn ministeriumslønn.
Jeg skal snakke med Baker.
Leslie Banks er på min alder.
Han vakler fortsatt rundt i filmstudioer og forestiller elskere.
Nei, Cerberus! For mye glass.
Fikk klienter samme oppmerksomhet som den, ville du vært en god agent.
Spitfire-fly! Bidra til...
Ambrose Hilliard. "Mannen med glimtet".
Får jeg be deg om å gjøre ham? Overbetjent Charnforth?
Noen har gjort en tabbe. Lett gjort, og jeg holdt på å overse det.
Jaha... Til spitfire-fly, Sammy.
- I lommen. - Takk.
Da får vi se deg på filmlerretet igjen, herr Hilliard?
Tja, si det.
Baker har visst et manus om Dunkerque i utvikling.
Du skal tydeligvis sitte her inne.
- De vil ha en tittel. - Vi har ikke begynt.
- Og innspillingssteder. - Skal vi finne skuespillere også?
- En båt, en strand, tvillinger. - Prøv Devon.
Eller Dunkerque. Dra dit og sjekk, personlig.
Hun er her for å spionere på oss. Ikke si noe til henne.
Da blander alle departementene seg inn.
- Skrivebord. Parfitt kjenner du. - Hyggelig å ha deg med.
- Hva syns du? - Faren skjemmer.
- Bedre med en full sjømann. - Han kan bli onkel. Onkel Frank.
Full i lasterommet, våkner i Dunkerque, får sjokk.
- Skaper latter, blir skutt i akt tre. - Komisk liv, tragisk død.
- Alle gråter. - Styrmannen må være kjæresten.
- Roses eller Lilys? - Samme det. Begge? Hvordan er de?
Sjenerte, fåmælte. Lily sa knapt noe.
- En fåmælt, en pratsom. - Begge er fåmælte.
- Hvor gamle? - 30?
Flott. Arbeidstittel: "Margates gamle jomfruer"
De er 21. Lily søt, Rose livlig. Rose får kjæresten.
"Elskede, jeg kunne ikke dø uten å få se dine blå øyne en siste gang."
Den får du gratis av meg.
- Hva heter kjæresten? - Eric Lumb.
Hører du ulyden? 200 kvinner i de billige setene-
- lover høyt å aldri døpe sønnen noe så tamt som Eric.
- Gi meg et heltenavn. - John. Johnnie.
- Han må komme tilbake. - Skadet.
En risiko. En redning.
"Ikke vær dum, Johnnie! Krypskytter!"
Redder sitt befal. En kamerat? Redder hunden.
Men det gjorde han ikke. I virkeligheten...
Film er virkeligheten, med de kjedelige bitene klippet bort.
Forveksle ikke fakta og sannhet. Og la dem aldri ødelegge storyen.
Vi kan begynnelsen: Johnnie i Frankrike. Og slutten...
- Hjemme igjen. - Innimellom har vi en hund...
Dunkerque, motorhavari...
og onkels død.
Nå må vi bare fylle i tomrommene.
Jeg kjøper den. Nedbetaling.
Kall det husleie eller hva du vil, men jeg forlater ikke London.
- Unnskyld. Dårlig natt. - Møte med krigstransportministeriet.
De har fått nyss om deres filmscenario.
De frykter at Nancy Starlings motorhavari kan vekke...
"stridsmoralsenkende tvil rundt britisk ingeniørkunst."
Det var henne. Pokkers ministeriumsspion.
Hva om det ikke er motoren? Skrap setter seg fast i propellen.
Frank hopper uti for å fjerne det, blir skutt og jentene overtar.
- Ikke jentene. - Ikke jentene?
- Johnnie. - Johnnie?
- Hvorfor han? - Han er helten.
- Han må gjøre noe heltemodig. - Han heter Johnnie.
- Ypper du til krangel, fru Cole? - Johnnie er hardt skadet.
En mannlig risp på overarmen. Han lekker ikke milt gjennom buksa.
Rose og Lily får jo ikke gjøre noe!
De drar til Dunkerque.
Jenter vil ikke være helter. De vil ha helten.
Hvis heksa får snusen i noe når vi er borte, får du sparken!
Ikke prøv å lure meg. Jeg kjenner igjen barberskummet hennes.
Du kan rydde, siden du så gjerne vil vise din kvinnelighet!
Jeg hørte møbler.
"Havets engler", "To til Dunkerque", "Tre til Dunkerque", -
- "Dunkerque eller fiasko", "Byster til Dunkerque"...
Et sted i verden fins det en kule med navnet hans på!
Hvorfor er ikke han innkalt? Parfitt er for gammel, men Buckley?
Baker overbeviste noen om at han gjør mer nytte med en skrivemaskin.
Det varer ikke. Han ender i uniform som alle andre mammadalter.
Hvis han har hatt en mamma.
Mer sannsynlig er det at Parfitt fant ham på gulvet på en pub.
Mange menn frykter at vi ikke gjenopptar rollene når dette er over.
Det gjør dem stridslystne.
- Noe er forandret. - Jeg har ryddet.
- Hvordan gikk det på møtet? - Jeg foreslo endringer, og de godtok.
- Hva er dette? - Lunsj.
Jentene kan kjøre båten hjem.
Kjøre båten, lede hele marinen, men Johnnie renser propellen.
Du er sen. Jeg tok meg friheten til å bestille.
Vi har gjester. Venner fra Polen.
- Det er svært ille i Europa. - Ingen dans på roser her heller.
Ingen dugelige servitører siden Italia ble med i krigen.
De er pågrepet som "statsfiender", alle unntatt Geppetto der borte.
- Som antakeligvis er en spion. - Cerberus!
Huff, en død sau? Æsj!
Ikke bare rasjoneringskort, men han kan ikke leve på smuler.
Sophie får lage suppe til ham. Din heldiggris.
Søsteren din får vel mate meg også, hvis du ikke finner en jobb til meg.
Har du lest Bakers utkast til Dunkerque-filmen?
En anelse bedre enn ventet.
Johnnies flukt fra den tyske krigsmaskinen.
Redningen av hunden er veldig bra.
"Kom, gutt! Kom."
Nei, ikke du, Cerberus.
Spørsmålet er hvem som skal spille Rose.
Onkel Frank?
"Et menneskelig vrak." Sammy...
- "I 60-årsalderen. Ser eldre ut." - Slike roller er ikke noe å fnyse av.
Verdighet, erfaring, modenhet. Alle har en rolle i kampen mot Hitler.
Ikke denne rollen. Han dør før slutten av tredje akt.
Herr Smith. Herr Hilliard.
Ambrose, vi står alle til krigens disposisjon.
Krigen... krigen.
Pokker ta den fordømte krigen!
Krigen har skummet fløten og vi sitter igjen med harskt søl!
Unnskyld at det tok tid. Et bombekrater på Marylebone Road.
Jeg visste ikke at det var møte.
Nei, vi prøver å holde det hemmelig inntil videre.
Det er visst en i herr Swains avdeling-
- som kjenner en som sier at søstrene aldri var i Dunkerque.
At motoren deres gikk i stykker før de var utenfor britisk farvann.
Synd. Virkelig synd.
Ditt første utkast var så lovende.
- Men... - Så søstrene Starling løy.
- Spiller det noen rolle? - Selvsagt! Det er jo ikke sant.
Det som er sant, er at de stjal en båt-
- for å begi seg ut på åpent hav og rett inn i en krig.
- De kom aldri fram. - På grunn av motorfeil.
Den sannheten får vi ikke fortelle. "Undergraver kampmoralen."
- Vi velger våre sannheter. - Det bygger på en sann historie.
La være. Og du skal være propagandist!
700 skip dro til Dunkerque, 338 000 soldater kom tilbake.
Ikke si "bygger på en sann historie". Det bygger på hundre, tusen!
338 000.
Dunkerque, historiens største retrett.
Eller mirakelet som ga oss gnisten tilbake.
Greit, fortsett på samme linje. Bilen min venter.
Du kommer ikke til å angre på det. Takk, herr Swain.
Buckley! Buckley!
Jeg bryr meg ikke om at du løy. Jeg bryr meg om at du løy for oss.
Vi hadde ingen penger. Ellis ville sende meg hjem til Wales.
- Ville du ikke gå glipp av blitzen? - Beklager.
Parfitt blir i hvert fall lettet.
Hans kone Mary er invalid.
På dagtid har hun en sykepleier, men på kvelden sitter han hos henne.
Da jeg sa at du ville ha mer betalt, trodde han du var i hans situasjon.
Mannen din ble jo skadet i krigen i Spania.
- Skal jeg komme inn i morgen? - Hva tjener vi på å miste deg?
Hvem skal ellers skrive oppgulpet?
Jobben er bra, fru Cole. Du er dyktig.
- Hei, Catrin. - Hei sann.
Jeg møtte Perry og Conroy. Har du hatt besøk?
Jeg har fått brev.
Dokumentasjon av bombeskader på landet og så en utstilling i London.
- På National Gallery. - Ellis!
Går det tog på søndager? Jeg må tilbake til London på mandagene.
- Hva mener du? - Jeg skal besøke deg.
Du skal jo bli med, dummen.
Ja, selvsagt.
Når manuset er ferdig.
- Nå kan du vel slutte med det? - Det vil jeg ikke.
- Jeg vil ikke svikte dem. - Nei, det er klart.
Jeg drar på mandag, og er tilbake til utstillingen.
- Men det er vel ikke så langt unna. - Nei, det er ikke så langt unna.
Og jeg besøker deg så ofte jeg kan.
Det er tomt for kalv. Jeg har bestilt koteletter milanese...
og semulepudding.
- Herr Ambrose Hilliard? - Ja.
Jeg heter Sophie Smith. Sammys søster.
Kontoret hans... Han arbeidet i går kveld. Det ble bombet.
De har bedt meg om å identifisere ham.
Jeg kan ikke.
Herr Hilliard? Herr Hilliard?
Jeg frykter at noen har gjort en tabbe.
Jeg holdt selv på å gjøre det. Men Sammy Smith...
mangler to fingrer på venstre hånd.
Unnskyld, vi gjør vårt beste...
for å samle et helt menneske, for de pårørendes skyld.
Er det ham?
- Er det din venn? - Agenten min.
Ja. Det er ham.
Du kan bli her hvis du vil.
Det er veldig fredelig. Vi kan sikkert lage plass til deg.
God jul ønsker Lily og Rose Starling. Håpe det går bra med filmen.
- Mortimer. - Godt nytt år, herr Hilliard.
Sammy likte visst kalven. Anbefaler du den?
Det er ikke kalv...
som i førkrigsforstand.
Nå som Sam...
Nå som broren min er borte, må jeg finne noe å sysselsette meg med.
Jeg har ansvar for andre.
Jeg har derfor besluttet å fortsette med byrået.
Jeg har forstått at Sammy snakket med deg-
-om Bakers film om Dunkerque.
- Rollen som beruset onkel. - Nei!
Etter samtaler som dette med broren min, pleide jeg å si:
"Hva har du å tape på å være ærlig?"
"Forklar for ham at han er 63, ikke 36,"-
- "og at hans korte suksess som Charnfort"...
- Charnforth! Overbetjent Charnforth! - Rolig, herr Hilliard.
Jeg er helt rolig.
Det du ser er kontrollert sinne dempet med kjølig likegyldighet.
En av mange følelser en dyktig skuespiller kan gestalte.
Tre ukers innspilling i Devon fulgt av tre i studio i London.
For øyeblikket er ni filmer planlagt i britiske studioer.
Ingen av de øvrige har roller til deg.
Jeg håper jeg deler noen av min brors egenskaper.
Imidlertid ikke hans følelsesmessige tilknytninger.
Jeg beholder ikke ikke-lønnsomme klienter.
Kalv. Til oss begge.
Og semulepudding?
Utmerket valg.
- Stryk halvparten. - Hvilken halvdel?
Den som ikke trengs.
Du ser ut som om du ikke har sovet på en måned.
Det var lettere da det skjedde hver kveld.
- Som uvitende om ekteskapslykke... - Bombingen.
Ikke for mange tidkrevende reiser til ektefellen på landsbygda?
Ikke akkurat.
Det er vanskelig, skal du vite. Togene.
- Hva er det der? - Frankrike, onkel Frank.
- Hva fanken skal dette bety? - Møte med herr Swain nå.
- Vi er snart ferdige med manus. - De vil prate med dere alle sammen.
Det er vel en nervøs kontreadmiral med innvendinger om vindstyrken.
Sa jeg at møtet er i Whitehall? Krigsministeriet.
"Vi få, vi lykkelige."
"Vi våpenbrødre."
"Den som i dag utgyter sitt blod med meg, skal bli min bror."
"De som i England hviler, forbanner skjebnen over at de ikke var med,"-
- "og derfor tier stille mens andre taler"-
- "som kjempet med oss her på Sankt Crispins dag."
Den dramatiske kunsts makt...
Mot all militær innblanding i en krig de anser å være Europas anliggende.
Dere vet nok hvor mange mennesker som går på kino hver uke i landet.
- 30... - 30 millioner!
I Amerika er det nærmere 90.
Herr Churchill er overbevist om at film, -
-i særdeleshet deres film, -
- gir oss mulighet til å skildre vår sak for det amerikanske folket.
De frykter at vi allerede er slått. Dere skal vise at vi kjemper videre.
De tror at vårt land domineres av en overklasseelite.
Dere skal gi et bilde av et Storbritannia-
-der vanlige arbeidere er helter.
Men viktigst av alt er at deres film...
bygger på direkte, kvinnelige erfaringer.
Den viser deres amerikanske søstre-
- at det er en krig som deres sønner, menn og brødre burde utkjempe.
Hvis Amerika skal lytte, må de ha noen å høre på.
En rollefigur som de kan identifisere seg med.
- Så vi skal bruke en amerikaner? - Nettopp.
Best ville vært noen med britisk bakgrunn: Cary Grant, Errol Flynn.
Men krigen retter seg ikke etter Hollywoods planlegging. Dessuten...
mener vi at vi har noe bedre.
Carl Lundbeck.
Amerikansk gutt, norske forfedre.
Før krigen fløy han sprøytefly på foreldrenes gård i Michigan.
Da Tyskland invaderte Norge, dro Carl til England og ble med i RAF.
Der har han gjort seg svært husvarm.
Ikke bare laksen bør unngå kaptein Lundbeck.
Hittil har han skutt ned 24 tyske fly, -
-hvilket fortjener en britisk takk.
En ekte helt.
Han kan inspirere alle amerikanere.
Og som jeg tror dere gutter sier: "Kameraet elsker ham."
- Enda mer i technicolor. - Fargefilm?
Det kan vi nok ordne.
- Dunkerque så ingen amerikanere. - Pedant.
Pakk koffertene, du skal til Devon.
Fine kopperkanne. Blanke kopperkanne.
Jeg må ha en kanne. Jeg må ha en kanne.
Fine kopperkanne.
- Jeg er nesten ferdig. - Nei, du er helt ferdig.
Hvis jeg hører "kanne" én jævla gang til, -
-kjører jeg en opp i ræva på deg!
På tvers.
Jeg skulle gjerne ha litt blekejord i håret ditt.
Og øyebrynene skal være ville og spre seg i ulike retninger.
I ulike retning? Hva...?
Jeg tar heller fire oppriktige ord enn 50 sider smørje.
- Du spiller Rose. - Nei, jeg spiller Rose.
Dette er det beste manuset jeg har lest på evigheter. Er du ikke enig?
Wyndham Best. Jeg spiller Johnnie. Soldaten.
Eller helten, om du vil.
En dokumentar om arbeiderne ved Clyde...
Alex, får jeg slå meg ned?
Dokumentarfilmer og autentisitet -det harske sølet.
Buckley, skygg meg.
- Hva er det? - Onkel Frank. Herr Hilliard.
- Du visste at han skulle være her. - Ja, men ikke jeg.
- Går det bra med henne? - Unngår Hilliard. Utrivelig historie.
- Kjødelig? - Hva? Nei!
Å, sånn! Engst deg ikke for det. Han er skuespiller.
Hvis man ikke anmelder dem eller har samleie, husker de deg ikke.
Mine damer og herrer, det er en glede å presentere-
- en ung mann som vi skylder en stor takk.
Snart leverer vi ham til RAF, der han gjør en helt annen form for skyting.
Fram til det er han vår egen amerikaner.
Herr Carl Lundbeck.
- Alex Frayle, regissør. - Hyggelig å hilse på deg.
- Wyndham Best. Jeg spiller Johnnie. - Carl Lundbeck, kaptein.
- Hallo. - Herr Hilliard.
- Herr Ambrose Hilliard. - Ja.
Jeg har sett hver eneste overbetjent Charnforth-film flere ganger.
- "Noen har gjort en tabbe." - "En tabbe som er lett å overse."
Ja! Jeg må sende et telegram til mamma.
Han er redningen. Skriv ham inn. Ingen unnskyldninger.
Og ingen restaurantregninger. Gud velsigne Amerika.
Han er veldig stilig.
Gi deg!
Hva gjør en amerikaner i Dunkerque?
- Eller hva gjør han ikke? - Kjemper.
- Hva er han da? - Prest?
- Nei, vi trenger en helt. - Reiseskildrer? Journalist?
Journalist. En hardkokt, slagferdig snushane-
-som kan styre en båt heltemodig.
- Du får ikke ta mer av Rose og Lily. - Jeg splitter ikke alt sammen heller.
Men det ironiske er...
at de valgte en dokumentarskaper.
Han vil ikke ha noen dialog, bare fiskegarn og lekende barn.
Hva om det er hva amerikaneren ikke gjør, som er heltemodig?
Han faller for Rose, men vil ikke gå mellom henne og Johnnie. Nobelt.
- Bare hvis han har en sjanse. - Det har han kanskje.
Kanskje hun liker ham fordi han hadde latt henne reparere propellen.
- Hva heter journalisten vår? - Joe.
- Tøffe typer har bare etternavn. - Buckley.
- Tatt. Hva het du før Cole? - Catherine Pugh.
- Catherine? - Catrin er den walisiske varianten.
Hans idé? "En walisisk jente fortjener et walisisk navn."
Hvor hadde du satt grensa? "Cardiff Cole"?
"Caerphilly Cole"? "Coalmine Cole"?
Du! Pommes fritesen min!
Catherine Pugh, du blir med meg.
- Brannigan, Johnny, innta plassene. - Nei, takk.
Stillhet. Stillhet, alle sammen! Takker.
- Et knips tilsvarer et skudd. - Et forsiktig knips, er du snill.
Ikke-skuespillere forstår neppe, men jeg vil reagere på et skudd der oppe.
Ikke på knipsing her nede.
Det lar seg vel ikke gjøre å bruke et ekte gevær der oppe?
- Tid for tagning. Lyd? - Lyden ruller.
"Dunkerque", scene 17, første tagning.
Lykke til, kaptein Lundbeck.
Kom, gutt! Kom! Kom da!
Ikke vær dum, Johnnie! Snikskytteren har en Karabiner 98 Kurz.
Beste helsikes børsa siden... Winchester 73!
Jeg er lei for det. Jeg har glemt replikken.
- Kutt! Herregud...
23 tagninger!
- Så tok råfilmen slutt. - Krigsministeriet ba om ham.
- Distributørene ville ha ham. - Uten å la ham prøvefilme.
Filmen skal bidra til å prosedere for nasjonens saker i USA.
Med han gjør filmen til en fiasko, og nasjonens saker også.
Han er en modig gutt. Skulle vi være like modige?
- Hvordan går det med herr Baker? - Han har mistet en sønnesønn.
Påkjørt av en trikk, under landlov.
Det må føles verre når det var så meningsløst.
Det er alltid det. Hvorfor tror du folk liker film?
Fortellinger har struktur.
Form. Mål og mening.
Når noe går galt, inngår det likevel i en plan. Det fins en hensikt.
I motsetning til livet.
- Du tror visst ikke på mye. - Jeg trodde at filmen skulle bli bra.
- Hvordan begynte du å skrive? - Parfitt.
Han skrev komedier for Baker. Jeg solgte vitser til ham på puben.
- Phyl tror du er født på puben. - Jeg hang ofte på puber som barn.
Pappa var soldat i den forrige krigen.
Når menn sendes ut i krig, fru Cole...
kommer en del aldri hjem.
Enkelte kommer hjem som helter.
Andre kommer hjem som fulle, ekle bøller.
Så jeg trakk meg unna.
- Til puben. - Eller kinoen.
Jeg likte kinoen best.
Iblant må man få til en film som er verd noe.
Verd den halvannen timen som noen bruker på å se den.
Jeg trodde virkelig denne var en sånn.
- Fordømte amerikanere. - Han hadde fungert uten replikker.
Vi krymper Lundbecks replikker til et minimum og bruker fortellerstemme.
"Jeg var ikke med i opptakten til denne historien,"-
- "men det hele begynte i en liten fiskelandsby i England."
Ja, det uartikulerte gir autentisitet.
- Han kan fortsatt ikke spille. - Nei.
Men det kan Hilliard. Hilliard får instruere ham.
Med håndfaste tegn, så amerikaneren skjønner hva han skal gjøre.
Mine herrer, det foreligger visst en misforståelse.
Jeg er skuespiller. Et latterliggjort yrke, men likevel mitt yrke.
Vi gestalter liv, noe som kan forklare den utbredte misoppfatning-
- at alt levende kan gjøre det vi gjør.
Dere har oppdaget at det ikke stemmer, hvilket jeg nærer...
den dypeste medfølelse.
Jeg er skuespiller.
Jeg kan bare min kunst.
Undervisning, instruksjon og håndfaste tegn-
-vet jeg dessverre ingenting om.
Jeg er lei for å skuffe dere.
Herr Hilliard. Du har rett. Du har helt rett.
I alt du sa. Det er et spørsmål om respekt.
For kunsten og kunstneren.
Derfor syns jeg det er galt å gjøre onkel Frank til syndebukk.
Ja, han er en fyllik og en bajas.
Men han er også alle de som ga sine sønner til en krig-
- og nå gir sine sønnesønner til en annen.
Hvis vi tjente den sannheten-
- og ga deg en onkel Frank som er verdig din tid og begavelse, -
- lurer jeg på om du vil vie din tid og begavelse til å hjelpe Lundbeck.
Vi har nok ikke hilst ordentlig.
Catrin Cole, en av manusforfatterne.
Catrin... Sammen skal vi få dem til å gråte i setene sine.
Ellis må få vite at jeg ikke når vernissasjen.
Jeg skal ordne med et telegram. Det er det minste vi kan gjøre.
"Tid og begavelse" var bra.
Tenkte du ut det på forhånd?
Utstillingen hans varer bare i to uker.
Vi sørger for at du er tilbake før den stenger.
- Her! - Takk!
Johnnie Lumb, Kent i England. Du?
Brannigan. Produsert i Amerika, ingen eksportvare. Jeg prøver å dra hjem.
Propellen sitter fast. Hvis jeg bare kunne skjære den løs...
- Onkel Frank?! - Jeg... jeg... mistet kniven.
William? Archie?
Mine... mine gutter.
Så lenge dere har vært borte.
Hvorfor meddelte dere ikke at dere var igjen i Frankrike?
Jeg kunne ha hentet dere.
Jeg kunne ha båret dere begge to... hjem.
Du er virkelig dyktig.
- God natt, Buckley. - God natt, fru Cole.
- Blank kopperkanne. - Så lenge siden...
Der har vi det -Dunkerque.
Kjære vene! Så mange vi er. De får aldri...
- Fru Cole! - De får aldri med oss alle sammen.
- Hvor er hun? - Kutt!
- Fjern herr Hilliard fra Dunkerque. - Finn fru Cole!
Togbillett, rasjoneringskort, reisetillatelse.
- Herr Hilliard merker ingenting. - Det er ikke Hilliard, men Ellis.
Han blir skuffet når jeg går glipp av vernissasjen.
Tullprat, mannen din kan prise seg lykkelig. Det gjør han sikkert.
Han er ikke mannen min.
Han er ingen annens heller, men...
Vi er egentlig ikke gift. Jeg kjøpte ringen selv på Woolworth's.
Kjær nok til å rømme med ham.
Men for veloppdragen til ikke å bry meg om hva andre mente.
Opp med farten, Hilliard leter etter deg.
Han vil diskutere onkel Franks død.
- Hva syntes du? - For langt, men utover det...
Hans siste stund, han tror Brannigan og Johnnie er hans døde sønner...
"Så lenge dere har vært borte." Virkelig?
Jeg syns nok at vi trenger litt mer bakgrunnshistorikk.
Jeg er fryktelig lei for det, men fru Cole skal rekke toget.
Personlige grunner.
- Er hun tilbake i kveld? - Vi går og tar på sminken.
- Du er veldig stilig i den hatten. - Jaså?
- Herr Hilliard kommer til å bli sint. - Vi skylder på krigstransporten.
Gubben får nøye seg med meg.
Plassene! Innta plassene deres!
Stillhet, hvis jeg får be! Tagning!
Still deg ikke under noen 500-kilos bomber.
Regissøren vil snakke med deg.
Er tilpasningen av hundedrakten avlyst?
Han sa ikke hva det gjaldt.
- Si at du ikke kunne finne meg. - Men jeg har jo funnet deg.
Nei, det har du ikke.
Du er... utmattet. Du lener deg mot båtens rekkverk.
Du holder armene rundt den sårede Johnnie.
Du løfter blikket og mot deg på dekket kommer...
en deilig åpenbaring.
Og du sier... "Forsiktig, gutten er hardt skadet."
Forsiktig, gutten er hardt skadet.
"Han snakket om en berte som heter Nancy."
Han snakket om en berte som heter Nancy.
"Jeg antar at det er deg."
Jeg antar at det er deg.
Ok... Begynn.
Forsiktig, gutten er hardt skadet.
Han snakket om en berte som heter Nancy.
Jeg antar at det er deg.
Og da svarer hun?
"Jeg heter Rose, og vi er på Nancy."
Og da sier du?
- Rose... - Vet du hva?
Hadde man vært yngre og helt i en annen retning, kunne det nok fristet.
Catrin! Catrin, ikke tving meg til å løpe.
De vil alltid være sånn, eller hva?
Yngre, beundrende... Akkurat som jeg var.
Du hadde et valg, Cat. Og du valgte ikke meg.
- Jeg henter tingene mine siden. - Leiligheten er jo din.
Det er du som betaler husleia. Jeg skal likevel til Manchester i morgen.
- Utstillingen skal på turné. - Så den har gått bra?
- Den har gått bra. - Det gleder meg.
Da jeg malte deg utenfor stålverket...
- Dumt å fange deg på vei bort. - Jeg vet ikke helt, Ellis.
Du skulle kanskje ikke ha gjort meg så jævla liten.
Billetten, frue. Trivelig reise.
- Neste! - Krigsenker!
- Vær så god.
Krigsenker. Krigsenker!
Nei, mørkeredd er jeg ei
- Er du? - Er du?
Jeg trives best når det er mørkt med månen og deg
Når vi spaserer sent på kveld
Og alt er temmelig mørkt
Hvem bryr seg om et slukket lys
For månen lyser klart
Jeg ser deg smile i sigarettens glød skjønt det bildet blekner snart
- Dunkerque er i boks. - Dunkerque, for pokker.
For månen lyser klart
Jeg ser deg smile i sigarettens glød
skjønt det bildet blekner snart
Men jeg ser alt som jeg vil se
For månen lyser klart
Vi klager aldri
Vi uroer oss ikke for en alarm
Men når du snubler
så snubler du inn i min favn
For unge.
- Sammenlagt alder. - For unge ganger to.
- Et glass? - Bravo!
- Din tur. - Du vet at du vil, Ambrose.
"Wild Mountain Thyme" i D-moll.
Her har vi den.
Sommertiden kommer
Man ser trærne så smått blomstre
Og villtimian i fjellet
Vokser rundt den lilla lyngen
Vil du gå, jenta mi?
Da går vi sammen
For å plukke villtimian
- Hvordan var London? - Stille.
Ingen bomber siden tirsdag.
Utstillingen, mener jeg.
Veldig vellykket.
- Og kunstneren din? - Det samme.
Hvorfor ble du ikke, da? Jeg ville jo ha dekket deg.
Jeg tenkte på hva herr Hilliard sa om bakgrunnshistorikk til dødsscenen.
Det er dit jeg skal bære
Alle blomster fra fjellet
Vil du gå, jenta mi?
Da går vi sammen
For å plukke villtimian
Rundt den lilla lyngen
Noen kommer til å bli truffet.
Så... Et par dager til i Devon.
Så London og innspilling i studio.
Og så? Nok en informasjonsfilm om gulrøtter?
- Vet ikke. - Swain snakker om en langfilm til.
Flyangrepsvakter. Den vil inneholde oppgulp.
- Jeg vet ikke. - Her.
Jeg skal ordne et skikkelig skrivebord.
- Og gifte meg med deg. - Hæ?
- Jeg er allerede gift. - Nei, det er du ikke.
Det der var privat. Det var en privat samtale.
Du måtte selv kjøpe ringen på Woolworth's.
Han ville sende deg til Wales. Og så er han skuffet over deg?
Han er en fordømt idiot, men ikke like dum som deg!
Han endret navnet ditt, for helvete!
- Har du ingen jævla selvrespekt? - Hvordan våger du?
- Jeg vet at du fortjener bedre. - Deg?
- Er du det bedre? - Catrin, jeg...
Jeg syns du er flott.
Og jeg syns...
du er en full, ekkel plageånd.
På plass! Stille!
Du snakket om kaptein Lundbeck.
Han ble beordret til å gjøre filmen. "Så amerikanere søker seg til RAF."
- Han vil fly igjen, stakkars. - Te, sir?
- Tre pence, takk. - La meg. Vær så god.
Så lenge du får honorar, kan du fortsette å instruere ham.
- Honorar? - Jeg tar det opp med Baker i dag.
Er det noe annet du vil jeg skal diskutere med ham?
Er losjen tilfredsstillende?
Er dine personlige behov dekket?
Sammy nevnte at du ikke deler toalett med studiopersonalet.
I særdeleshet ikke elektrikere.
Man skal ikke klage. Alle gjør sitt beste.
Og når det gjelder arbeidet...
Onkel Frank har fått ganske fin respons.
Jeg gleder meg til å høre din mening.
Takk. Slikk ikke pungen blant folk!
Ditt motbydelige beist!
Iblant må man være bestemt.
- Har du savnet meg? - Du glemte jakka di i hytta.
Lukten din satt igjen kjempelenge.
Men en dag var det bare onkel Franks pipe som luktet.
Skjønt... jeg ville forstå det om ting har forandret seg.
- Kulen kunne ha betydd slutten. - Johnnie.
Brannigan er unik. Jeg er ikke mye å skrive hjem om.
Bare en hverdagslig type.
Hverdagslig. Hver eneste dag, resten av livet mitt.
Bravo! Fordømt bra så langt.
Og bedre blir det når filmen får farge.
Er amerikanerens tenner ekte, tro?
Hvis studioscenene går halvparten så bra, blir denne filmen en triumf.
Det fins imidlertid en ting som bekymrer... Beskjeden, takk.
Fra våre amerikanske distributører.
Jeg ber dere ta inn hva som sies. Uten latterliggjøring, Buckley.
"Amerikanske kinobesøkende vil bli forbløffet."
"Smeller, kollisjoner, ambulanser. Det gjelder også romantikken."
"Det dere kaller underdrivelse, oppfattes som mangel på glød."
Amerikanerne mener at den nåværende slutten-
- er for subtil og for... tilbakeholden.
Tilbakeholden? Det er jo et kamprop.
Innvendingen vedrører det man grovt kan kalle... trekantdramaet.
Men med tanke på hjemmefronten, får hun ikke velge amerikaneren.
- Det kommer an på tennene. - Uvesentlig.
Alle vil ha en moralsk plettfri-
- og romantisk tilfredsstillende konklusjon.
Hvis fru Cole kan fortsette sitt gode arbeid med Hilliard på plass, -
- kan Buckley og jeg takle den nye slutten.
- Det er koselig i studio. - Utmerket. Utmerket!
Sakte framover. To steg.
Se til siden. Nei, til venstre. Mot kameraet.
Du hever blikket når flyet kommer.
Får vi be om et Stuka-bombefly?
Johnnie er truffet!
- Lyskaster hitover. - Kan dere flytte dere?
Vi skal opp med denne kjempen.
- Se opp! - Noen som vil ha en kopp te?
Det var ganske overbevisende, hva?
Er det der småkaker med frukt?
- De lurer på når den er ferdig. - Vi er på god vei.
Du sier det hele tiden...
- Den er nesten ferdig. - Si ifra når den er det.
- Adjø, Parfitt. - Fru Cole.
- Skal vi finne sminkøsen? - Jeg antar det.
- Her kommer den. Se opp! - En sigarett?
Sånn, og så retter vi den opp. Rett den opp. Sånn, ja.
Har aldri forstått vitsen med menn, men det er fælt å se deg i lengsel.
- Ellis flyttet for flere uker siden. - Jeg siktet ikke til Ellis.
Unnskyld for at jeg sier det. Det er bare...
Da vi filmet i Devon, virket du alltid så... levende.
Jeg er kanskje bare sentimental.
Min husvertinne ble drept i går.
Jeg hørte hennes mann gråte.
I hele natt.
Nå som livet er så skjørt, er det synd å sløse det bort.
Jeg lurer på, på side... 76...
De begynner å bli urolige. For slutten.
Spionerer du for ministeriet nå?
Unnskyld. Unnskyld, det var ikke meningen.
Blås i det. Det er ikke verdt det.
- Hva syns du? - Den er ikke særlig god.
Den er ikke særlig... Buckley.
Det er ikke din feil.
Virkelig ikke. Det er best du drar hjem, fru Cole.
Utendørsscene tog/stasjon.
Fullmåne. Skyfri himmel.
En mann sitter ved stranden. En krangel har funnet sted.
En kvinne går sin vei.
Nå vender hun tilbake.
"Jeg mente ikke det jeg sa."
Dessuten sa du verre ting.
Det var en forklaring.
"Fordømt idiot" var bra.
Hadde du tenkt ut det på forhånd?
- Ypper du til krangel, fru Cole? - Nei.
Jeg prøver bare å si at...
Hvis alt dette tok slutt...
kjeklingen, angrepene, fornærmelsene og kranglene...
skulle jeg savne det.
Selv om jeg var død...
skulle jeg savne det.
Dialog ifølge Catrin Cole. Den tar aldri slutt.
Stryk halvparten.
- Hvilken halvpart? - Den du ikke trenger.
Da går vi for det. Jeg ville savne deg.
"Savne deg mer enn jeg kan si."
- Jeg trodde du lå under her. - Jeg var på kontoret.
Kommer inn fra venstre!
Jeg trenger å låne klær.
Hør med garderobedamen, men hun er nok grinete.
Studio 4 ble bombet i går. Hennes tyske uniformer er ødelagt.
De verste bombingene hittil. Wimbledon er visst jevnet med jorda.
Rekvisitøren er ikke her,
el-assistenten ligger på sykehus, passeren savnes...
Den krenger, vi må nok surre den.
Det blir tårer før kveldstid, sann mine ord.
- Kan vi spare den til vi filmer? - Unnskyld, herr Hilliard! Tung!
- Mer? - Mye mer. Han bader aldri.
Endring! Vi går rett fra Franks SOS, til Johnnie og propellen.
- Vi trenger deg her borte, Rex. - Jeg kommer nå!
Hva gjelder det, sir?
Se opp! Se opp for vaierne, takk.
Jeg trodde du var på kontoret.
Jeg leste slutten din.
Du klarte det.
- Du var nesten ferdig. - Ikke i nærheten.
Jeg har vært udugelig i ukevis.
Jeg leste det andre også.
Jaså? Hva syntes du?
Litt uklart. Jeg vet ikke helt hvor det bærer.
Nei... Det vet ikke jeg heller.
Finn fru Cole. Jeg må snakke med henne.
Fru Cole! Har noen sett fru Cole?
Kom, før de finner oss. Vi gjemmer oss et sted.
De vil prøve uten Franks replikker. "Vi mister visuell spenning."
Herr Hilliard snakker om handlingens ukrenkelighet.
Han spiller scenen ifølge ditt manus eller overhodet ikke.
- Ingen har sovet, og... - I orden, jeg kommer.
Nei, la meg. Legger Hilliard beslag på deg, blir du borte i timevis.
Og det hadde jeg håpet å få gjøre.
Se opp for kjempen, den svaier litt.
- Ingen beveger seg! - Buckley!
Ingen rører seg! Stå stille til vi får litt lys.
Johnnie har prøvd å fikse motoren, men han blir stadig svakere.
Og vi vet at de tyske flyene kommer når sola står opp.
SCENE SAVNES
Ingen vil være her.
Men det er et tomrom i filmen. En strandet båt, en ødelagt propell, -
- ingen som kan fikse den, og ingen Tom Buckley.
Kanskje en omtagning.
Ambrose Hilliard er fortsatt gipset, Wyndham Best er i Nord-Atlanteren-
-og Carl Lundbeck er hos RAF igjen.
Kan noen av franskmennene gjøre det?
Redde oss som vi reddet dem?
Det føles ikke riktig, med kampmoralen i tankene.
Vi kan panorere over soldatene og ikke vise hvem som fikser...
Manuset er bra, fru Cole.
Ingen av dem hadde gjort det bedre.
Du er veldig dyktig.
Rose kan frigjøre propellen.
Cerberus, sitt!
Rugelach. Og kogel mogel.
Slik at du får styrke igjen til premieren.
Jeg har fått flere uventede tilbud denne uken.
Så hyggelig for deg.
Jeg snakker ikke om erotiske tilnærmelser.
Det var forespørsler om når du er tilgjengelig igjen.
Les her og si hva du syns.
Du blir tydeligvis utskrevet om noen dager.
Du er vel neppe i stand til å klare deg selv.
Jeg foreslår at vi gjør i stand et rom i leiligheten som du kan bruke.
Noen ukers omsorg skulle gjøre godt for... karrieren din.
- Du er fortsatt kjekk, herr Hilliard. - Ja...
Men du har falt offer for en viss avmagring.
Men det kan vi gjøre noe med, sammen.
Takk, herr Hilliard.
Mine damer, takk.
Jeg tar heller fire oppriktige ord enn 50 sider smørje.
Bemerkelsesverdig god oppslutning, herr Frayle.
Hei. Er det...? Gratulerer, bra gjort!
- God aften. - Så stilig du er, frøken Moore.
- Og fru Cole? Kommer hun? - Jeg prøvde.
Frøken Pugh, Deres onkel er her.
Husvertinnen så ikke ut til å samtykke til herrebesøk.
Den første på flere uker som ikke kjente meg igjen.
Hun liker ikke film.
"Ugudelig."
- Sjarmerende. - Fra Rose og Lily.
De virkelige Rose og Lily.
De har blitt med i heimevernet.
Rose tenkte at hvis hun kan fikse en propell på film, -
- burde hun kunne lære seg å fikse en motor i virkeligheten.
Begge to er mekanikere nå.
Baker planlegger en ny film.
Flyangrepsvakter.
Han vil ha meg med og gir meg frie tøyler med rollen. Jeg tenkte meg...
en innbruddstyv som nylig har lagt opp.
Dyktig ved redningsinnsats.
Han tar seg inn og ut overalt.
Men i hendene på feil forfatter...
Så jeg lurer på om du kan tenke deg å vie din tid og begavelse til...
Jeg gjør ikke sånt lenger. Jeg kan bare ikke.
Du får såpe i øynene.
Du og jeg får muligheter fordi alle unge menn er borte.
Eller dør.
Men å vende mulighetene ryggen...
selv når man har lidd et stort tap...
ville ikke det vært å gi døden herredømme over livet?
Har du sett den ennå, filmen vår?
Det burde du gjøre. Den er veldig bra.
Jeg er veldig bra.
Det er du også.
Anroper alle mindre båter.
Sjødyktige båter skal melde seg til havnekapteinen.
Dunkerque? Lily, de bør nok hente dem.
Da trenger de alle båter de kan få, eller hva?
Kom, gutt! Kom!
- Ikke vær dum! En krypskytter. - Han får ikke skyte en hund!
- Hva er det der? - Frankrike, onkel Frank.
- Dunkerque. - Kjære vene!
Så mange vi er. De får aldri med oss alle sammen.
Hitler... Hitler!
Hvem pokker tror han at han er?!
Hvem pokker tror du at du er?
Takk, bestefar. Du fortjener en medalje.
Gud velsigne deg.
- Johnnie! - Forsiktig. Han er hardt skadet.
Han snakket om en berte som heter Nancy. Jeg antar at det er deg.
- Jeg heter Rose, og vi er på Nancy. - Rose...
Propellen sitter fast.
Hvis jeg bare kunne skjære den løs...
Late som om du er Errol Flynn. Han klarer alt.
Hun beveger seg! Kom igjen, min skjønne!
Herr Brannigan, takk for at du fikk med deg Johnnie hjem.
Glem "herr", og hjemme sier de Gene.
Takk, Gene.
Si meg... En annen tid, et annet sted... Kunne det ha blitt jeg?
Kanskje. Men det ville vært en verden uten Johnnie.
Og den verdenen vil jeg ikke leve i.
Har du noen gang sett noe som du ville ha mer enn noe annet, -
- og visst at du aldri kan få det? Det har jeg.
Det tar rotta på en, eller fyller en med en ild som brenner livet ut.
Jeg var ikke med da det begynte, men jeg drar ikke før det er slutt.
For jeg vet nå at det må bli en riktig type slutt.
En slutt som er verdt å kjempe for.
Frøken? Vil du se den igjen?
- Andre gangen ler man mer. - Jeg har sett den fem ganger.
Det er vår film, eller hva? Det er våre jenter.
Takk, men jeg må tilbake til jobben.
Hva slags jobb?
Flyangrepsvakter.
De vil ha et utkast.
Og de spør om rollefigurer, utover Hilliard som innbruddstyv.
Tre jenter med ulike bakgrunner.
En nonne, en sparkepike, en bryter.
- Stresser du oss, får du sånt. - Ektemenn?
- Hvem skal de ellers bli forelsket i? - Hverandre?
- Vi har noen titler. - "Angrep fra oven", "Himmel i brann".
- De vil ha en kvinnelig vinkel igjen. - "Tallulah får en hjelm".
- "Piker som de"? - "Jenter som deg"?
"Jenter som oss"?
- Dere trenger en slutt. - Vi jobber på det.
- Sørg for at den blir lykkelig. - Det blir den.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Oversettelse: Dick Källén Svensk Medienetekst
Ansvarlig utgiver: Michael Porseryd AS Svensk Filmindustri